Ja, jeg vil også ønske oss alle velmøtt i Jesu navn til et nytt møte,
hvor vi skal få lov å dele Guds ord sammen.
Det var litt underlig når Røyvin her leste synsbekjendelsen til å begynne med,
for det var det siste jeg skrev ned før jeg gikk på møte i dag,
det var synsbekjendelsen.
Og da hørte vi som det står,
Hellige Gud, himmelske Far, se i nåde til meg, syndige mennesker,
som har krenket deg i tanker, ord og gjerninger,
og kjenner den onde lyst i mitt hjerte.
For Jesus Kristus skyld har langmodighet med meg,
tilgi meg alle mine synder og gi meg å frykte og elske deg alene.
Nå leste Røyvin den oversettelsen hvor det står, kjenner lysten til det onde.
I den gamle versjonen av denne synsbekendelsen sto det den onde lyst,
og det er enda sterkere enn lysten til det onde.
Det er sant at vi kjenner på lysten til det onde,
men det er enda verre stilt med oss.
Det er noe som heter den onde lyst,
noe som finnes i mitt og ditt hjerte,
den onde lyst.
Også er det sånn at vi ber her for Jesus Kristus skyld,
ha langmodighet med meg,
og så tenker vi på dette ordet langmodighet.
Hva betyr det at Gud skal ha langmodighet med oss?
Da er det veldig lett å tenke sånn at denne som skyldte mye penger,
og sa til Herren sin, ha langmodighet med meg,
så skal jeg betale deg alt jeg skylder.
Og så tenker jeg at vi ber om at Gud må være langmodig med oss,
så skal det bli bedre med oss.
Men i vårt kjød, det betyr i vårt hjerte,
i vår person, vårt naturlige menneske,
så er det ingenting godt.
Og den langmodigheten som Gud har,
den er ikke sånn at han forventer en bedring hos oss
neste uke, eller neste måned, eller neste år.
Men han har en langmodighet som gjelder livet ut.
For han vet det at det er bare for Jesus Kristus skyld
at ditt, din ondskap, og din synd,
og ditt gamle menneske kan utslettes.
Det skjer i evangeliet.
Det skjer ikke i min og din erfaring.
Og så er det også sånn at jeg hadde tenkt å tale
som emne for denne Bibeltimen om heldiggjørelse.
Og det er for det at det er så veldig lett for oss
at vi tenker at heldiggjørelse det er å bli litt bedre stadig vekk,
og oppnå noen seire over synd og bli bedre kristne.
Sånn tenker vi om heldiggjørelse.
Så setter vi på en måte rettferdiggjørelsen og frelsen der,
og så setter vi heldiggjørelsen som en oppgave,
eller som noe vi skal utrette.
Men så langt jeg forstår min Bibel,
så er rettferdiggjørelse og heldiggjørelse
to sider av samme sak.
Og det her har jeg lyst til å prøve å utlegge nå i formiddag
fra noen Bibelsteder,
så vi kanskje kunne prøve å komme til rette med
hva heldiggjørelsen og rettferdiggjørelsen,
hva dette egentlig dreier seg om.
Og da kan jeg si det klart og tydelig helt fra starten,
at begge deler får du hos Jesus.
Det er ikke noe sånn at Jesus skal ordne det ene rettferdiggjørelse,
og så skal du streve med heldiggjørelsen.
Og så er det sånn at ingen av oss ønsker å bagatellisere synd
og et vannhellig liv.
Tvert imot, vi ønsker alle å peke på hva som er et rett liv
og hvordan en kristen skal leve.
Jeg hørte en forkynner på en tale jeg hørte som fortalte om en kristen,
at han var så nøyregnende med sitt liv,
at han skulle tro at han ville bli rettferdiggjort ved gjerninger.
Han var så nøyregnende med sitt liv,
med fusk, med baktallelse, med løgn.
Alle ting passte han på i livet sitt at det ikke skulle være noe ukristelig,
ugudelig, syndig.
Så alle så på denne mannen som han.
Han må være en god kristen.
Og denne mannen han sto samtidig opp på vittnemøtene og klakte over sin syndighet
og ropte til Gud om nåde for synder si.
Og det er en sann kristen, sa denne forkynneren.
En som er nøyregnende med sitt liv, men som står for Gud, som en synder,
som ikke bare har krenka av Gud i tanker, ord og gjerninger, men som gjør det.
Og i denne syndsbekendelsen så står det, er ikke sant,
som har krenket deg.
Men vi må være ærlige, i alle fall må jeg være ærlig.
Og så må jeg gjøre denne setningen om til som krenker deg i tanker, ord og gjerninger.
Og så tenkte jeg på det i dag når jeg våkna,
og så kommer det liksom både i natt, til og med når jeg er i søvne,
til og med når jeg er i søvne, så kommer det, ikke sant,
at i morgen skal du forkynne Guds ord, og så er det litt urolig søvn.
Og så kommer det et Bibelord, veldig rart, ikke sant, men sånn har jeg i hvert fall ledet.
Og så når jeg våkna i dag, så det første jeg tenkte på,
det var nå skal du bære fram Guds ord, og så kom det for meg at dette er jo som
å servere rent vann fra et skittenbøtte.
Sånn som jeg føler meg, ikke sant, jeg føler seg uverdig.
Men dette vannet som vi har fått å dele med hverandre, det er livets vann,
og det vannet det har renset meg fra alle mine synder,
til tross for at bøttene min fortsatt kjennes skitten og uverdig.
La oss be.
Kære Jesus, takk for du kom for å frelse syndere.
Og takk for du ikke bare kom for å frelse syndere, men du frelste virkelig syndere.
Ved ditt liv og ved din død, og så er du Jesus i dag i himmelen som førstegrøden av de hellige.
Og så skal vi i Jesus forlove din nåde og din frelse og din barmjertighet
og bli delaktige i denne store lykke og få lov å eie himmelen,
og få lov å eie både rettferdig gjørelse og hellig gjørelse,
og få lov til å eie et nytt liv. Amen.
Vi skal lese sammen i Faglaterbrevet 5, fra vers 13 og ut det kapittlet.
Og der leser vi sammen i Jesu navn.
For der ble kalt til frihet, brødre.
La bare ikke friheten bli et påskudd for kjødet,
men tjen hverandre i kjærlighet.
For hele loven er oppfylt i ett bud i dette.
Du skal elske din neste som deg selv.
Men om dere biter og eter hverandre, da se til at dere ikke blir fortært av hverandre.
Men jeg sier dere, vandre i ånden, så skal dere ikke fullføre kjødets lyst.
For kjødet begjærer imot ånden, og ånden imot kjødet.
De to står hverandre imot, for at dere ikke skal gjøre det dere vil.
Men hvis dere blir drevet av ånden, da er dere ikke under loven.
Kjødets gjerninger er åpenbare.
Det er slik som uttrykt urenhet, skamløshet, avgudsstyrkelse,
troldom, fienskap, trette, avvindsyke, sinne, ergjerrihet,
splittelse og partier, missunnelse, mord, drukkenskap, svirelag og annet slikt.
Om dette sier jeg dere på forhånd, som jeg også før har sagt dere.
De som gjør slikt skal ikke arve Guds rike.
Men åndens frukt er kjærlighet, glede, fred, langmodighet,
mildhet, godhet, trofasthet, ydmyghet, avholdenhet.
Mot slike er loven ikke.
De som hører Kristus Jesus til, har korsfestet kjødet med derts lidenskaper og lyster.
Dersom vi lever i ånden, da lar oss også vandre i ånden,
la oss ikke ha lyst til tom ære, så vi egger hverandre eller missunner hverandre. Amen.
Når vi leser et slikt avsnitt, så leser vi her om kjødets gjerninger.
Og om åndens frukt.
Dette ordet kjødet, det er altså det naturlige mennesket.
Det er det som er kjøtt og blod. Og grunnen til at det der står kjød, det er jo i motsetning til ånden.
Ikke sant? Jesus han blei kjød.
Det talte vi om i går, ikke sant? At han blei kjød og tok bolig i blant oss.
Og han kom til oss som også har et kjød og som lever i et kjød, altså i en kropp.
Og vi har et naturlig menneske. I dette mennesket har vi noe som vi kaller for arvesynden.
Det er den onde lyst som vi snakket om. Lysten til det onde.
Altså åndenskapen som finnes i mitt og ditt hjerte.
Så står det altså her at kjødets gjerninger er åpenbare.
Det er slikt som i vers 19, uttokt.
Uttokt, det er uregne tanker.
Det er syndig begjær.
Først og fremst på det seksuelle området, det som går på uttokt.
Og så ser vi i samfunnet vårt, ikke sant, hvordan det er nå med uttokten.
Den er nesten overalt.
Og så er det noe i mitt og ditt hjerte også som drar seg mot dette.
Kjødets gjerninger er åpenbare. Det er slikt som uttokt.
Og uregnhet er videre i samme gate.
Skamløshet, der står altså at noen setter sin ære i sin skam.
Og det ser vi i dag veldig tydelig.
For eksempel i denne Pride-bevegelsen.
Hvordan vårt samfunn og mange i vårt samfunn setter sin ære i sin skam.
Skamløshet.
Avgudsdyrkelse.
Det å ikke elske Gud over alle ting av hele sitt hjerte,
av hele sin forstand og hele sin hu.
Trolldom.
Fynskap.
Trette.
Avvindsyke, det betyr jalousi.
Sinne.
Heierrihet.
Det betyr konkurranse, altså å konkurrere for å bli bedre enn andre.
Vi ser hvordan dette også ligger i mennesket, ikke sant?
Jeg vil være bedre enn han, enn henne.
Vi ser det hos barna våre, ikke sant?
Hvordan de vil vinne i spill og bli sure når de taper, ikke sant?
Splittelse, partier, missundelse, mord, drukkenskap, svirelag og alt annet slikt.
Dette er altså kødesskjerninger.
Og de er åpenbare.
Og så er det altså slik at når vi ser på kødesskjerninger, så kan vi ja, vi kan snakke om skamløshet og samfunnet rundt oss,
men dette rammer mitt hjerte.
Og så står det av måndens frykt, som er kærlighet, glede, fred, langmodighet,
mildhet, godhet, trofasthet, ydmyghet, avholdenhet.
Hvem er det som beskrives her?
Her beskrives Jesus.
Det er han som er sånn.
Og så tenker du at det er sånn du skal bli, ikke sant?
Og så tenker du at alt dette som står her oppe, det skal du legge av.
Og så skal du bli sånn som det står i det andre avsnittet her.
Og det er min første tanke også.
Jeg må jo bli sånn.
Og så leste vi lengre oppe, men jeg sier dere vandrer i ånden, så skal dere ikke fullføre kødeslyst.
Og så må jeg spørre deg, fullfører du kødeslyst?
Eller greier du å la være å fullføre kødeslyst?
Greier du det?
Blir du sint?
Blir du messunnelig?
Kangler du med søsknene dine, foreldrene dine, ektefellene dine?
Du kan svare for din del, og jeg må svare for min del.
Men hvis det å fullføre kødeslyst var å greie å holde sitt kødesjakk, så ikke du falt i noe av dette,
så tror jeg du må være ærlig at da er det ikke ditt kød og ditt hjerte som beskrives.
Men hva betyr det da å ikke fullføre kødeslyst?
Da skal vi slå opp i romerne 6-6.
Vi skal se, nå har jeg kanskje...
Ja, nei, det var feil henvisning, men det står altså at
i romene 8-6, der står det for kødets atro, og atro er det samme som lyst, for kødets lyst er død.
Død.
Så når vi leser da i Gallatorbrevet,
så er altså kødets egentlige lyst, det er åndelig død for tapelse.
Så det å vandre i ånden, så det at jeg ikke skal fullføre kødeslyst, det er åndelig død for tapelse.
Så det å vandre i ånden, det er åndelig død for tapelse.
Så det å vandre i ånden, så det at jeg ikke skal fullføre kødeslyst, det betyr vandre i ånden så ikke du skal gå for tapt.
Det er bare en måte å ikke gå for tapt på, og det er å vandre i ånden.
Og hva betyr det å vandre i ånden?
Det betyr å leve i evangeliet.
Det å vandre i ånden, det er å leve i evangeliet.
Altså bekjenne seg til noe som er åndelig og som ikke er kødelig.
Og så står det at de som gjør slikt skal ikke arve Guds rike.
Det sto om denne syndekatalogen.
De som gjør slikt skal ikke arve Guds rike.
Og så rammer dette mitt hjerte, og så rammer det ditt hjerte.
Det er du som ikke skal arve Guds rike.
Det er ikke de som går i Preid-tog, eller de som er store synder og sitter i fengsel for den ene forbrytelsen eller den andre.
Dette rammer den onde lysten til det onde.
Ditt hjerte, det er du som er medsundelig, utuktig, urein, skamløs, avgudsdyrker, trollete, fienskapelig, trettesyk, sjalu, sint, og så videre.
Det er mitt hjerte som beskrives.
Og så tenker jeg, ja vel, men det må jo bli bedre med meg.
For der står det at åndens frukter, kærlighet, glede, fred, langmodighet, mildhet, godhet, trofashet, ydmyghet, avholdenhet, mot slike er loven ikke.
Hvordan skal jeg komme inn i denne stilling?
At loven ikke rammer meg?
Da er det bare en løsning, og det er at jeg blir flyttet over i Femmeskjøl og over i en annen, og får lov til å regne hans liv som mitt.
Og så står det altså, de som hører Kristus Jesus til, hva står der videre?
Har korsfestet kjødet med ditt lidenskap og lyster.
Vet du hvordan mange leser dette verset?
De leser det sånn, de som hører Kristus Jesus til skal korsfeste kjødet med ditt lidenskap og lyster.
Og så strever de med dette, at de skal korsfeste, og så er det mange som forkynner, du må jo korsfeste kjødet ditt.
Men så kommer Bibelen til oss med et budskap, at Jesus ble korsfestet i ditt sted.
Det var ditt kjød som hang på korset og mottok sin dom.
Og så får du et stort plassbytte med Jesus.
Han tar din plass, du får hans plass.
Du får hans plass, og alt dette som sier som Jesus, kærlighet, gledet, fred, langmodighet, mildhet, godhet, trofatthet, ydmyghet, avholdenhet.
Dette kan siges som meg, til tross for at jeg kjenner på det motsatte.
Dette er å være en kristen.
Å dra på et syndig kjød, men bekjenne seg til et hellig liv som er fått hos Jesus.
Og så kan vi spørre oss dette med hellegjørelse, er det ikke sånn at det skal bli bedre i livet?
Og det vil jeg si til alle, strev for å gjøre det som er rett.
Strev for å være snill og grei.
Strev for å være forståelsesfull og langmodig.
Ta deg sammen og gjør det du kan for å være snill med barna dine, hold modig.
For å bære over med ektefellen din.
For å ha fred med naboen din.
For å ha en god samvittighet overfor skattemyndigheter og for å gi til Guds rike og alle disse tingene.
Vi vil gjerne i det ytre leve et hellig liv, så langt det er mulig.
Men at du skal prøve å bli bedre for å tilfredsstille Gud, det er en farlig vei.
Da blir du lovisk i ditt hjerte.
Da blir du ikke ført inn til evangeliet og til noe som har blitt gjort,
men du blir ført inn i noe som du er nødt til å gjøre.
Da er du ute av evangeliet.
Så alvorlig er dette.
Så skal vi slå opp noen flere bibelvers.
Salme 37, vers 5.
Det er et vers som jeg ofte kommer tilbake til.
Der sier David sånn,
«Velt din vei over på Herren og stol på ham. Han skal gjøre det.»
Mange bruker dette verset som at «stol på Herren» sto det i den gamle oversettelsen.
Men det er ikke det.
Det er «stol på Herren».
Mange bruker dette verset som at «stol på Herren» sto det i den gamle oversettelsen.
Og han skal gjøre det.
Sett din vei i Herrens hånd, sto det før.
Og stol på han. Han skal gjøre det.
Og så tenker jo mange da at det er han som skal hjelpe med til å bli bedre.
Men hva handler dette verset om?
Da må vi gå inn og tenke på Davids situasjon.
David som vi har snakket om før,
og som vi kjenner som en stor synder som var i stor nød over sin synd.
Han peker frem imot Gålgata.
Og så sier han «Han skal gjøre det».
Og så står vi på andre siden av Gålgata.
Og så sier vi med David «Han har gjort det».
På Gålgata så møtes det gamle og det nye testamentet.
Men verbet skifter tid.
Ser du det?
Jesus roper ut på Gålgata «Det er fullbrakt».
Og det som David forkynner at Jesus skulle gjøre det,
forkynner Paulus at Jesus har gjort.
Og så møtes det nye og det gamle testamentet på Gålgata.
«Han har gjort det».
Og så er vi så opptatt av dette «gjøre».
«Gjøre», «bli».
Første kor 1, 30.
Kapittel 1, vers 30.
Første kor inter brev.
Kapittel 1, vers 30.
«For det er hans verk,
at dere er i Kristus Jesus,
han som for oss,
og her står det «oss» og i fortid legger jeg merke til det,
er blitt.
Er blitt.
«Oss», «han som for oss» er blitt.
«Er blitt visdom fra Gud,
rettferdighet og helliggjørelse og forløsning».
Sånn som veldig mange tenker, så burde det her ha stått,
«for det er hans verk, at dere er i Kristus Jesus,
han som for oss er blitt visdom fra Gud og rettferdighet og forløsning
og som skal bli helliggjørelse».
Helliggjørelsen settes altså i fremtid,
men helliggjørelsen er også fortid.
Det er noe du har fått hos Jesus, et nytt sinn,
som vil det gode,
men som ikke makter deg.
Og i dette livet sammen med Jesus,
så blir det altså et nytt liv som du har fått å eie nå,
og så kjenner du lysten til det gode,
samtidig som du kjenner lysten til det onde,
og så blir det en kamp.
Jo eldre du blir som kristen,
og det ser vi tydelig hos Paulus,
hvordan erkjennelsen gikk fra å være den ringestav apostlene
til den minste blant de hellige,
til den største av alle syndere.
Det sa den hellige Paulus.
Så er dette kristenlivet,
å få lov til å leve i det nye,
i dag,
det er ikke noe mer du skal bli.
Evangeliet om syndenes forlaten som rettferdig gjørelse,
om helliggjørelsen, den er nå.
Og så er det bare en plass at du får lov til å leve som en kristen,
og det er i den frie nåde.
For hvis ikke det blir fritt,
så blir du en trell,
og trellen skal ikke bli i huset til evig tid.
Sønnen skal det,
og sønnen han tar med seg sine.
Så står det også i Ephesus 2, 8-6,
jeg har lyst om jeg skal ta med det også.
I Ephesus 2, 8-10,
For av nåde er dere frelst ved tro,
og dette er ikke av dere selv,
det er en Guds gave.
Er ikke det fint?
For av nåde er du frelst ved tro,
og dette er ikke av deg selv,
det er en Guds gave.
Jesus, han er Guds store nåde gave inn i ditt liv,
og ved hans nåde er du frelst,
og dette skal du få tro,
dette skal du få høre,
dette skal få gå inn i hjertet ditt,
så skal det bli en sannhet i ditt hjerte ved Guds ånd,
ja, Jesus, det er sant.
Det er sant, du er frelst med av nåde,
og neste vers, ikke av gjerninger,
for at ikke noen skal rose seg,
vi har altså ingenting å rose oss av.
Forstå deg, vers 10, vi er hans verk,
vi er hans verk,
skapt til i Kristus Jesus,
til gode gjerninger,
som Gud forut har lagt ferdige for at vi skulle
vandre i dem.
Dette er et annet vers,
som etter mitt skjønn misbrukes mye,
her forkyndes evangeliet,
du som er frelst,
du er hans verk,
skapt i Kristus Jesus,
til gode gjerninger,
hvilke gode gjerninger jo de som Jesus har gjort,
som Gud forut har lagt ferdige,
for alt er ferdig,
alt er ferdig,
han har lagt Jesu reddferdige liv ferdig,
for at du skulle få vandre i Jesu liv.
Og så brukes dette verset, jeg hører det igjen og igjen,
at det står her altså, om trensene slutter,
at vi er hans verk,
skapt i Kristus Jesus,
til gode oppgaver, som Gud forut har lagt ferdige for oss,
for at vi skulle gjøre dem.
Så blir det slagt noen ferdiglagte gjerninger,
som er altså et begrep,
at du skal få gå i ferdiglagte gjerninger,
men bare hør hva det blir,
hva det blir,
det blir ferdiglagte oppgaver,
det blir noe du skal gjøre.
Og så sier vi i dag, fikk jeg gå i ferdiglagte gjerninger?
Ja vel,
hva gjorde du da?
Jo, da fikk jeg vittne for naboen min, det var så fint,
og Gud hadde lagt det til rett og så videre, ja vel.
Var det naboens sjel som lå der på hjertet,
eller var det at du fikk vittne for han?
Jeg vil ikke gå inn og dømme i ditt hjerteliv,
men det er noe her altså,
det er noe her,
oppgave, en arbeidsoppgave,
og nåde.
Det er noe her mellom lov og evangelium som vi må skjelle mellom.
Det er noe i vårt hjerte som tenker at det skal bli bedre med oss.
Jeg må få kontroll på sinnet mitt, på tunga mi.
Jeg må oppføre meg bedre,
skal aldri falle mer i den synd,
vi kjenner det alle sammen.
Og så er det et sånt i mitt hjerte, et aldri mer.
Men dette aldri mer, det løser meg ikke.
Derfor må jeg få høre evangeliet,
og så må jeg fly til Jesus,
og så må jeg få høre at dette aldri mer, det frelser ingen.
Men ja, vi har denne for akten for oss selv og for synda,
mens det er sånn at det hjelper oss ikke å ta sammen og skjerpe oss.
Det er bare en ting som hjelper,
og det er at Jesus får legge inn evangeliets salve på ditt hjerte,
slik at du får se at det som er ved sønnen gjort,
de gjør ikke bare sjelen hvit som sne, de gjør det,
men det gjelder altså i ditt sted,
men det gjelder altså i ditt sted.
Mot slike er loven ikke.
Hvis du skal gå klar av loven,
så må du helt og fullt være en som det kan sies om,
at du eier kjærlighet, glede, fred, langmodighet, mildhet, godhet,
trofasthet, ydmyghet og avholdenhet.
Og skal du oppnå det,
så oppnår du det bare i evangeliet,
bare ved tro på Jesus,
at han virkelig har tatt ansvar for ditt liv.
Og da blir det altså heldiggjørelsen,
noe som jeg har fått av Jesus,
for jeg har omtales allerede som heldig.
Paulus han skriver til de helige, ikke sant,
i de forskjellige menighetene.
De helige,
de som kjenner seg som ugodelige og vannhelige,
men de har fått en helighet,
de er blitt heldiggjort.
Så må jeg bare få si det, at jeg for min del sliter med dette,
det er vanskelig,
tenker at det må bli bedre,
nå har jeg slitt med dette i,
nå har jeg blitt 66 år,
og enda så sliter jeg med det at det er så mye i mitt liv,
som jeg må skamme meg over.
Det er så mye i mitt liv som jeg må beklage.
Men så er det bare en plass,
som jeg finner fred,
og som jeg finner hvile,
og det er når jeg hører evangeliet forkyndt i mitt hjerte,
og det er grunnen til at jeg hører på fri evangelies forkynnelse,
for dette er min mat.
Dette er min mat.
Kære Jesus,
takk for at du har gitt oss både rettferdiggjørelsen og heldiggjørelsen,
takk for at du har blitt til oss det Guds lam som bærer verdens synd,
takk for at du betalte for våre synder på Gålgata,
takk for ditt blod som rant,
takk for at vi har fått del i ditt hellige liv,
og takk for det er ikke det som vi ser og kjenner på i vårt hjerte som gjelder,
men det som gjelder er det som Gud ser,
som er skyld til Kristus.
Og så får vi takke deg, Jesus, enda en gang for at det virkelig går an
å være skyldt i dine sår,
for at det virkelig går an å være kledd i din rettferdighetskappe,
og den skylder oss fra topp til tår.
Kære Jesus,
må du holde oss fast hos deg,
og la oss bli i himmelen sammen, vi som var det her på jord.
Amen.
Undertekster av Ai-Media